Tilværelsens ulidelige lethed
I Prag, i 1968, boede der en ung læge, der hed Tomas...
-Tag dit tøj af. -Hvad?
Jeg sagde, tag dit tøj af.
Men du så det hele i aftes.
Men der er noget, jeg må undersøge.
Det tager kun tre sekunder.
-Den sjover. -Hvordan gør han det?
Et, to...
tre.
Men den kvinde, der forstod ham bedst, var Sabina...
Jeg må af sted.
Bliver du aldrig natten over i en kvindes hus?
Aldrig.
Hvad så, når der er en kvinde i dit hus?
Jeg siger til hende, at jeg lider af søvnløshed.
Hvad som helst.
Desuden er min seng meget smal.
Er De bange for kvinder, doktor?
Naturligvis.
Jeg synes virkelig om dig, Tomas. Du er lige det modsatte af forlorenhed.
I forlorenhedens rige...
ville du være et monster.
-Nej, vent. -Sabina, jeg må af sted.
Nej, vent. Vent.
Nå, hvad er jeg så?
Et monster.
Tomas blev sendt til en kurby for at udføre en operation...
Værelse nummer 6.
Så går det løs.
Cognac?
-Vil De sætte det på hotelregningen? -Ja, naturligvis.
Det var da pudsigt.
-De bor på værelse 6. -Og?
Og mit skift slutter klokken 18.00.
Og klokken 18.00 skal jeg være tilbage i Prag.
Tja...
omkring klokken 18.00.
Jeg kommer tilbage. Vent.
Vent.
-Det her er altså min bænk. -Deres bænk?
Ja, jeg kommer her hver dag for at læse, til lige præcis denne bænk.
Er det ikke pudsigt?
Jo.
-Hvad læser De? -Anna Karenina, af Tolstoj.
Ja, dén Anna Karenina.
Ja.
Jeg ville være kommet tidligere, men min mor...
Bor De hos Deres mor?
-Jeg har tjekket ud af mit værelse. -Tager De af sted?
Ja, det bliver sent.
Jeg kom bare for at udføre en operation.
En af mine kolleger skulle være kommet...
men han kom til skade. Så...
Nå...
måske kommer jeg tilbage en gang.
Hvorfor ville De komme tilbage hertil? Her er så kedeligt.
Ingen her læser. Ingen her diskuterer noget som helst.
Ved De, hvad jeg mener?
Ja.
Ja, det gør jeg.
Nå...
Det var dejligt at møde Dem. Farvel.
Tomas.
Tomas!
Søger du kun efter nydelse?
Eller er hver kvinde et nyt land...
hvis hemmeligheder, du ønsker at opdage?
Du vil vide, hvad hun vil sige under elskovsakten.
Eller hvordan hun vil smile.
Hvordan hun vil hviske...
stønne, skrige...
Måske de allermindste...
detaljer, man slet ikke kan forestille sig.
Bittesmå ting, der gør én kvinde...
aldeles ulig en hvilken som helst anden.
Hvad er min detalje, doktor?
Din hat, Sabina.
Hatten...
kommer fra min bedstefars bedstefar.
Han levede for længe, længe siden.
For længe siden.
Tomas.
Hvad kigger du på?
Dine øjne.
-Goddag. -Goddag.
Nå, De er i Prag.
Jeg er lige ankommet.
Jeg skal besøge nogle venner. Jeg er her i forretningsøjemed.
Jeg leder efter et andet job.
-Hvorfor kommer De ikke ind? -Er De alene?
Ja.
Tag dit tøj af.
Undskyld mig.
Jeg må være blevet forkølet på togrejsen.
Måske skulle jeg undersøge dig. Kom her.
Er mine hænder kolde?
-Jeg er meget kilden. -Gør det ondt der?
Kig op. Ned.
Venstre.
Højre.
Bare rolig.
Jeg er læge.
Lidt højere op.
Sådan.
Ånd ind.
Igen.
Host.
Det er fint.
Op med sig.
Det ser fint ud det hele.
Fint.
Åbn din mund.
Hej.
Tomas?
De har ringet fra Geneve. De tilbyder dig stadig det job.
Hvorfor skulle jeg tage til Geneve? Alt er fint her.
Det håber jeg.
Tror du, at russerne ikke vil blande sig? Tænk på, hvad der skete i Ungarn.
Det kunne de slet ikke. Verden ville ikke tillade det.
Desuden har vi socialisme med et menneskeligt ansigt.
Hvem kunne være imod det?
-Min patient er her. -Hvem? Man må ikke have grise her.
-Jeg sagde, at han skulle vente i lastbilen. -Men vi gør en undtagelse.
Goddag, doktor. Du er vel ikke vred på mig fordi jeg tog Mefisto med?
-Se, en gave til dig. -Vidunderligt. Tak!
Så, Pavel.
-Vi opererede for en måned siden? -Ja.
-Nogen smerter? -Nej.
-Svimmelhed? Hovedpine? -Nej.
Godt. Du må gerne tage tilbage til din gård.
Vi skal bare lige foretage en lille procedure for at erstatte kraniestykket.
Hvornår skal jeg regne med, at du kommer i aften?
Beklager, jeg kan ikke komme i aften.
Det var ærgerligt.
Hvad med i morgen eftermiddag?
I morgen aften.
Så passede det, hvad jeg hørte. Der er flyttet nogen ind hos dig.
-Nej. -Jeg har mine spioner.
Farvel, doktor.
Den er her ikke.
Du må være kommet uden din sok.
Hvordan kunne jeg komme uden den? Jeg ville ikke kun have én sok på, vel?
Du har været meget åndsfraværende på det sidste. Du har altid så travlt.
Du kigger altid på dit ur.
Jeg vil låne dig en af mine strømper.
-Skal jeg tage den på? -Det er koldt udenfor, doktor.
Du synes, at jeg gør noget fjollet.
Måske. Hvordan kan jeg vide det?
Hvad taler du om?
Tereza.
Hvis jeg havde to liv...
kunne jeg invitere hende til at bo hos mig i et liv.
I det andet liv, kunne jeg smide hende ud.
Så kunne jeg sammenligne dem og se, hvad der havde været det bedste at gøre.
Men vi lever kun én gang.
Livet er så let.
Som et omrids, vi aldrig kan...
udfylde eller rette.
Gøre bedre.
Det er skræmmende.
Hør her, Sabina, hun leder efter noget at lave her i Prag, og jeg...
Vil du have mig til at hjælpe hende?
Hun har ingen uddannelse, men tager smukke billeder.
Jeg tænkte, om du måske...
Du mener...
at du vil have mig til at hjælpe dig.
Kom indenfor, Tereza.
-Lad os få noget te. -Ja. Kan du ikke lave noget?
Jo, selvfølgelig.
Der er meget rodet her.
Jeg prøver altid på, ikke at knytte mig for meget til et sted...
til genstande...
eller til mennesker.
Tereza, kom herover.
Jeg vil vise dig nogle billeder.
-Kender du Man Ray? -Nej.
Jeg kan godt lide...
jeg kan rigtig godt lide dette her.
Det her er Lee Miller.
Hun er så...
Hun er så smuk.
Tomas siger, at du er fotograf.
Der foregår så meget ude i gaderne, som man kan tage billeder af.
Jeg kan hjælpe dig med at få dem offentliggjort.
Jeg elsker de her billeder.
De forsøgte at lave noget anderledes.
De søgte efter en ny skønhed.
Ja.
Noget højere.
Her er den te, jeg lavede.
Hvad er der? Tereza? Hvad er der?
Jeg havde en drøm.
Jeg var hjemme hos hende.
Sabina. I hendes atelier.
Og du elskede med hende.
I hendes store seng.
Du tvang mig til at stå ovre ved en væg...
og slet ikke bevæge mig.
Du tvang mig til at se på.
Og det smertede mig så meget at se på jer...
at jeg begyndte at stikke nåle ind under mine negle...
for at standse smerten i mit hjerte.
Det gjorde så ondt.
Hvorfor gjorde du det mod mig?
Det var bare en drøm.
Prøv at sove.
-Jeg kan ikke sove. -Jo, du kan. Kom her.
Jeg kan ikke falde i søvn.
Du kan godt sove. Sov i mine arme.
Som en fugleunge.
Som en fejekost blandt fejekoste...
i et kosteskab.
Som en lillebitte papegøje.
Som en fløjten.
Som en lille sang.
En sang, sunget af en skov...
inde i en skov...
for tusind år siden.
Se! De er her! Terezas billeder!
-To hele sider! -Tak, Sabina!
Tillykke! De er fremragende.
Tereza, det her er min kollega, Jiri, og det her er chefkirurgen.
-Goddag. -Mig en fornøjelse.
Vidunderligt!
Du har virkelig fanget en ny ånd her.
Man kan se, hvordan alting forandrer sig.
Ikke alt. Se derovre.
Vore kammerater sammen med russerne.
Nogle mennesker forandrer sig aldrig.
Nogle mennesker er altid slyngler.
Hvordan kan man se det?
Jeg spørger altid mig selv: "Kan det ses på en mands ansigt?
"Kan vi se på en mands ansigt, om han er en slyngel eller ej?"
Lad os kigge på dem og finde ud af det.
Slyngel.
-Slyngel. -Slyngel.
Slyngel.
-Uden tvivl. -Afgjort.
-Vi kender godt dig. -Slyngel.
Hvad ville I så sige om Tomas?
-Han er bestemt en slyngel. -Hvorfor?
Hvorfor? Er det munden?
De udspekulerede øjne?
Nej, det er gemt omhyggeligt væk. I hjernen.
Sådanne ting ligger gemt i vores alle sammens hjerner.
-Hvad er så forskellen? -Måske kun en milliontedel.
Måske er der ingen forskel.
Disse mænd ved end ikke, om de er slyngler eller ej.
Mener du virkelig det?
Over 100.000 mennesker...
blev fængslet, tortureret og henrettet under deres regime.
Og nu råber disse mænd op om...
at de intet vidste.
At de blev vildledt eller manipuleret.
At de var uskyldige.
Ikke uskyldige, men...
uvidende, måske.
Åh, hold op, de må da have vidst, hvad de lavede.
Ellers er det utænkeligt.
Det er lige meget, om de vidste det eller ej.
-Jeg har tænkt på Ødipus. -Den gode Kong Ødipus.
Er det den samme slags forbrydelse at gå i seng med sin mor?
Da Ødipus indså, at han uafvidende havde dræbt sin far...
uafvidende dræbt sin far...
og delte seng med sin mor...
og at byen, på grund af hans forbrydelser, blev hærget af plager...
så kunne han ikke udholde synet af, hvad han havde gjort.
Han rev sine egne øjne ud og gik sin vej.
Han følte sig ikke uskyldig.
Han følte, at han måtte straffe sig selv.
Men vore ledere, i modsætning til Ødipus...
de mente, at de var uskyldige.
Og da grusomhederne...
fra den stalinistiske periode blev kendt...
råbte de: "Vi vidste det ikke! Vi vidste ikke, hvad der foregik.
"Vores samvittighed er ren."
Men forskellen er...
Den vigtige forskel:
De forblev ved magten.
Og de skulle have revet deres øjne ud.
Jeg siger bare, at moralen har ændret sig siden Ødipus.
Kom så!
-Hvorfor skriver du det ikke ned? -Jeg er ikke forfatter.
Jeg er sikker på, det bliver udgivet. Det beskriver hele den politiske situation.
Jeg bryder mig ikke rigtig om politik.
Hvad bryder du dig egentlig om?
-Er der noget, der bekymrer dig? -Nej, hvorfor?
-Hvad er der i vejen? -Ikke noget. Nej...
Da jeg så dig danse med en anden mand...
tænkte jeg ved mig selv: "Han kunne være hendes elsker."
Du er jaloux.
Nej, jeg er ikke jaloux.
-Det er du. -Nej, jeg er ej!
-Du er jaloux. -Jeg er ikke jaloux, Tereza.
-Han er jaloux. -Nej, han er ej. Hvem er han?
-Han er jaloux. Han er jaloux! -Jeg er ikke jaloux.
-Han er jaloux. Han er jaloux! -Det er godt med dig, Tereza.
-Han er jaloux. Han er jaloux! -Jeg er ikke jaloux.
Det er du!
-Du er jaloux. -Jeg er ikke jaloux.
-Det er du! -Nej, jeg er ej.
-Det er du! -Giv slip!
Jeg giver ikke slip! Du er jaloux! Det er du!
-Nej, jeg er ej! -Jo, du er!
Nej!
-Vil du gifte dig med mig? -Hvad? Nej!
Vil du gifte dig med mig?
-Nej! -Jo!
-Nej. -Jo.
Ja?
-Vil du være mit vidne? -Selvfølgelig!
Jeg må købe et sort slips til Mefisto.
Hørte du det, Mefisto? Et sort slips.
Mine kære forlovede, jeg byder jer velkommen...
fra mit hjertes dybe bund...
på denne meget særlige dag...
hvor I af egen fri vilje har valgt, lovformeligt at blive...
mand og kone.
Jeg antager, at I begge kender jeres pligt...
til at støtte hinanden...
og jeg er sikker på, at I begge kender jeres egne lægejournaler.
Jeg må fortælle jer dette:
Tro ikke, at livet er en spadseretur på en solbeskinnet eng.
Livet er ikke en spadseretur på en solbeskinnet eng...
og livet er ikke en spadseretur i en rosenhave.
Vort socialistiske land...
har gjort meget for jer.
Nu er det op til jer.
-Jeg får jer til at le? -Nej.
Schh, Mefisto.
Griner I ad mig?
Undskyld.
Jeg nægter at fortsætte.
Er intet helligt mere i dette land?
Hvis I ikke kan være alvorlige, fortjener I ikke at blive gift!
Lad os købe en, Tomas.
Den vil gøre os lykkelige.
Vælg en.
Denne her.
Min nevø fra landet er her!
Lad os kalde ham Tolstoj.
Da jeg mødte dig første gang, læste du Tolstoj.
Den kan ikke hedde Tolstoj. Det er en pige.
Det er en pige! Hvad med Anna Karenina?
Den ligner slet ikke Anna Karenina. Se på det ansigt! Det er en mands ansigt.
Den ligner mere Annas mand.
Lad os kalde hende Karenin.
-Karenin. -Kom så, Karenin. Så går vi hjem.
Jeg kan rigtig godt lide det.
Kong Ødipus.
Det er en rigtig god ide.
Og med de ændringer, kan vi udgive den næste uge.
Eva, vil du skrive det her på skrivemaskinen?
Nu kan vi udgive den slags artikler.
Det er fantastisk.
Tænk over det.
Fuld oprejsning til de mennesker, der blev retsforfulgt.
Fuld talefrihed til pressen.
Frigørelse fra russerne. Det var det eneste, vi ønskede os.
Og tror De, at russerne tillader, at vi frigør os?
Hvad kan de gøre?
Intet, doktor. Intet, intet, intet!
-Fortsæt med at skrive. -Tak, men operationer er nemmere.
Tag mig med hen til dem.
Du er vågen.
-Tag mig med hen til dem. -Til hvem?
Til de andre kvinder.
Tag mig med hen til dem, når du elsker med dem.
Jeg skal nok klæde dem af for dig.
Det ville jeg gerne.
Virkelig.
Jeg giver dem et bad, og jeg bringer dem hen til dig.
Jeg skal gøre lige, hvad du vil have.
Andre kvinders kroppe skal være vores legetøj.
Tereza, hvad taler du om?
Jeg ved, du har andre kvinder. Jeg ved det.
Du kan ikke skjule det for mig.
Hver dag forsøger jeg at sige til mig selv:
"Tja, det betyder intet.
"Det er ikke vigtigt.
"Han morer sig bare lidt. Han kan ikke lade være.
"Men han elsker mig. Jeg ved det. Det er jeg sikker på. Han elsker mig.
"Han elsker mig!"
Men jeg kan ikke holde til det.
Jeg forsøgte virkelig. Jeg kan bare ikke.
Tag mig med hen til dem. Lad mig ikke være alene!
Tereza, tag det roligt.
Hold op med at tale. Prøv at sove. Du har brug for at sove nu.
Jeg vil ikke sove.
Jeg ved, du er træt af mig.
Det ved jeg godt.
Jeg kan se det i dine øjne.
Hallo. Ja.
Hvad?
Tereza!
Nu kommer de!
Tereza, bliv der. Karenin!
Tomas!
-Jeg tager til Schweiz. -Hvor?
Til Geneve.
Held og lykke.
-Held og lykke! -Vær forsigtig!
-Hvilket land er du fra? -Holland.
Godt. Tag de her.
Vær venlig at få dem offentliggjort.
Tereza!
Er du blevet sindssyg?
Forstår du ikke, at vi elsker jer?
At vi altid har elsket jer?
At vi kom for at beskytte jer?
For at beskytte?
For at beskytte os mod hvad?
Gav du dine billeder til udlændinge?
Ja, jeg gjorde.
Forstår du, at du kunne blive skudt for det?
De identificerer folk ud fra vores billeder.
-Er det dit kamera? -Nej.
Jeg er sikker på, det er dit. Hvem er denne mand?
Aldrig set ham før.
-Det er dig! -Nej.
-Jeg er sikker på, det er dig! -Bestemt ikke.
Det er dig.
Nej.
The New York Times RUSSERNE BESÆTTER DUBCEK
GENSIDIG MASKINGEVÆRILD TJEKKERNE I SKINMANØVRE
Nej!
Nej! Nej!
-Held og lykke. -I lige måde.
Invasionen af vort land...
er helt klart et angreb...
på et uafhængigt land.
Vort tjekkiske folk har ret og pligt til...
at kæmpe mod den angribende part.
Folk, der ikke besidder modet til...
at kæmpe med våben i hånd, fortjener ikke friheden.
Hvorfor emigrerede De så? Tag tilbage og kæmp.
Det er meget nemt for Dem at stå her og sige til andre folk, at de skal kæmpe.
En skønne dag, vil alle blive spurgt:
"Hvad gjorde du mod det kommunistiske regime?"
Undskyld mig.
Undskyld mig, jeg ville spørge Dem om noget.
-Hvad vil De spørge om? -Hvorfor gjorde De sådan derinde?
Hvorfor vil De vide det?
-Hvem er De? -Jeg hedder Franz.
Jeg kom til det møde for at lytte.
Nej, nej, nej. Jeg er ikke fra politiet. Jeg er professor ved universitetet.
Jeg har intet til fælles med disse mennesker.
Det eneste, der holder dem sammen...
er de nederlag og bebrejdelser, de taler til hinanden om.
Men det er svært at være i eksil.
Folk føler sig forladte. De føler en mangel på forståelse.
De føler et tab. De føler sig ensomme.
Deres land er besat. Er De ligeglad med det?
Jeg kan ikke tåle pegende fingre og hævede knytnæver.
Hvad vil De så gøre?
Jeg vil spise frokost. Jeg er sulten.
Da jeg studerede i Paris...
kunne jeg godt lide demonstrationerne, marcherne, folkemængderne, råbene...
jeg kunne lide at være del af det.
Hele verden lignede én stor march for mig...
der til stadighed bevægede sig frem mod en bedre verden.
-Også for mig. Jeg marcherede hvert år. -Virkelig?
Ja, men jeg blev tvunget til at marchere.
Det blev alle.
Første maj optoget, alle pigerne havde ens tøj på.
Alle smiler, alle kaster blomster.
Jeg kunne aldrig gå i takt.
Pigerne bagved mig trådte på mine hæle med vilje.
Det, der skete med dit land, er en tragedie.
-Synes du det? -Selvfølgelig.
Der var håb. De slog det ihjel.
Nu bliver du ikke kedelig, vel?
Tjener?
-Kan De standse den larm? -Larm?
Ja. Det, som I kalder musik.
Jeg må spørge bestyreren.
Overalt bliver musik til larm.
Se. Disse plasticblomster...
De sætter dem endda i vand.
Og se derude.
De bygninger...
hæsliggørelsen af verden.
Det eneste sted, vi kan finde skønheden...
er hvis dens forfølgere har overset den.
Det er en verdensomspændende proces...
og jeg kan ikke holde det ud.
-Er der noget i vejen? -I vejen? Nej.
Alt er fint.
Det er bare den larm. Kunne De slukke for den?
Det lyder som beskidt vand.
Jeg beklager, hr.
De andre kunder kan godt lide denne larm.
Hvordan kan de spise mad og lytte til lort?
Når det forholder sig sådan...
så vil vi lede efter et sted med bedre smag.
Tak.
Du havde forhåbentlig intet imod, at vi gik.
Tværtimod. Jeg kan godt lide at forlade steder.
Jeg kan godt lide at forlade.
Så, jeg håber, du ikke er misfornøjet.
Slet ikke, nej.
Men jeg skal med et tog om en time. Jeg skal forelæse i Torino i morgen.
-Rejser du med tog? -Altid.
Jeg elsker tog. De er så erotiske.
Min kone ejer for resten et kunstgalleri.
Måske kunne hun hjælpe dig.
Du er gift?
Ja.
Pas på!
Vær forsigtig.
Nå, velkommen til Geneve.
Det er godt arbejde. Men det er for sent.
Russere i Prag... Vi har set disse billeder alle vegne.
Begivenhederne er for fjerne nu. Det er forbi.
Men dér er der intet, der er forbi.
Alle forlanger stadig, at russerne tager af sted.
Der er strejker over hele landet, og protester.
Men her er der vist ingen, der bryder sig om det længere.
Her er historien om nudisterne i Frankrig.
Tak.
Vent, se lige på det her.
Fortrinlige fotografier af Prag.
Det er en skam, at vi først får dem nu.
Her, se på mine. De har selvfølgelig intet at gøre med Deres.
Tværtimod. De er ens.
Der er intet galt med menneskekroppen. Den er normal.
Og alt normalt er smukt.
De har en fantastisk sans for den kvindelige krop.
Disse provokerende positurer.
De ville være en rigtig god modefotograf.
De skulle få Dem en model at arbejde med.
Lave et portfolio til agenturerne.
Men for nu, kan jeg præsentere Dem for redaktøren af vores havesektion.
Ja, selvfølgelig.
De har altid brug for billeder af kaktusser og roser og lignende.
Kaktusser?
Nej. De er virkelig alt for venlig.
Men jeg ville hellere være tjener, eller blive hjemme.
Men vil det tilfredsstille Dem at sidde hjemme?
Hvad skal jeg lave?
Tage billeder af nøgne kvinder?
Hvorfor vil alle se billeder af nøgne kvinder?
Er de så interessante?
Vi ses senere.
-Skal du arbejde i eftermiddag? -Ja, jeg kommer sent hjem.
Kan du klare dig?
Ja, det kan jeg vel.
Godt.
Tag med mig til Amsterdam om to dage.
-Jeg har set Amsterdam. -Har du?
En af mine venner sendte mig engang et postkort derfra.
Det hænger over mit toilet. Har du ikke bemærket det?
Sig mig, Franz...
hvorfor må du altid tage mig med til en anden by?
Hvorfor vil du aldrig elske med mig i Geneve?
-Det har jeg fortalt dig. -Fortæl mig det igen.
Fordi jeg ikke kunne tage hjem og gå i seng med min kone.
Du mener, at du ikke kunne gå fra en seng og til en anden den samme dag?
-Det er rigtigt. -Hvorfor?
Jeg føler, at det ville være ydmygende over for min kone...
over for mig, og over for dig.
Det forekommer måske latterligt, men sådan er det.
Jeg må af sted.
Sig, at du tager med mig.
Jeg tager med dig.
Det er godt at se dig.
Hvordan har du det?
Fint.
Jeg har det fint.
-Tog Tereza med dig? -Selvfølgelig.
Godt. Hvordan har hun det?
Hun er nogenlunde. Hun er okay.
Hun leder efter et job.
Godt. Jeg ville gerne se hende en dag.
Ja, selvfølgelig. Hvad med dig?
Fint. Jeg har det fint.
Godt.
Jeg har mødt en anden mand.
Han er den bedste mand, jeg nogen sinde har mødt.
Han er intelligent, ser godt ud, god...
-Og han er helt vild med mig. -Godt.
-Og han er gift. -Godt.
Der er bare én ting:
Han kan ikke lide min hat.
Din hat.
Din hat får mig til at græde, Sabina.
Jeg ringer til dig.
Vi ses snart.
Nøgne kvinder.
Ja?
Det er dig!
Ja!
Hvad?
En kvinde sagde, at jeg skulle lave nogle...
-Nogle nøgenbilleder. -Nøgenbilleder?
Ja, nøgenbilleder.
Så må vi hellere få os en drink først.
Tag glassene.
Hvordan har Tomas det?
Fint.
-Har du ikke set ham? -Nej.
Kig på mig.
Kig op.
Tag dit tøj af.
Hvad?
Nu er det min tur.
Jeg bryder mig ikke om at være nøgen.
Tag dit tøj af.
Vent.
Nej! Nej!
Kig på mig, Tereza.
Tereza, må jeg præsentere Franz.
Hun er en af mine venner fra Prag, endnu en skør tøs.
Hun står model for mig.
Eller også gør jeg det for hende, eller hvordan det nu er.
Jeg har forladt hende.
Hvad?
Jeg har forladt min kone.
Hvad sagde hun?
"Glem ikke din smoking."
Hun hjalp mig endda med at pakke. Vi er stadig venner, tror jeg.
Jeg skal hjem igen efter nogle flere ting...
mine bøger, min smoking...
Og jeg vil være sikker på, at hun er okay. Vi skændtes ikke.
Jeg ved, du er enig.
Vi må bo i et glashus, hvor der ingen hemmeligheder er.
Vi kunne ikke leve i løgnen længere. Vi må leve i sandheden.
Sabina, ville du have noget imod, at jeg boede her lidt?
Hvis det ikke er til besvær.
Indtil jeg genvinder orienteringen.
Hvis det er i orden...
så kommer jeg tilbage i morgen.
Og...
Åh, Gud.
Farvel, Tereza. Jeg er sikker på, vi ses igen.
Hør her, Tereza...
nu skal du tage af sted.
Jeg har nogle ting at ordne.
Sabina?
Måske skulle jeg være blevet.
Holdt op med at løbe.
Holdt op med at forlade.
Franz var sådan en god mand.
Hvad vil du gøre nu?
Tage væk.
Sabina.
Jeg ved det ikke. Jeg tager til...
Paris, måske.
Eller til Amerika.
Kom til mig.
Vil du gerne se Amerika?
På et eller andet tidspunkt.
Måske ser jeg dig for sidste gang.
Måske.
Karenin.
Tomas, jeg ved, jeg burde hjælpe dig.
Men jeg kan ikke.
I stedet for at være din støtte, er jeg din byrde.
Livet er meget tungt for mig...
og det er så let for dig.
Jeg kan ikke bære denne lethed, denne frihed.
Jeg er ikke stærk nok.
I Prag, havde jeg kun brug for dig på grund af kærlighed.
I Schweiz...
var jeg afhængig af dig i enhver henseende.
Hvad ville der ske, hvis du forlod mig?
Jeg er svag.
Jeg tager tilbage til de svages land.
Farvel.
Undskyld, men jeg har taget Karenin med.
Og Deres kamera.
Cognac?
Har du det godt?
Ja, fint.
Og Karenin?
Også fint.
Hvad vil du lave her?
Jeg finder på noget.
Tomas!
Tomas.
Jeg kan virkelig ikke lide at gøre det her. Det burde ikke være nødvendigt for mig.
Kan du huske den artikel...
som du skrev om Kong Ødipus?
Om at de kommunistiske ledere skulle have revet deres øjne ud?
Ja, den havde jeg næsten glemt.
Men det har de ikke.
Jeg har forberedt dette lille brev, en slags tilbagekaldelse.
Du siger bare, at du tog fejl, at du ikke rigtig forstod det.
Du underskriver. Det er alt.
Misforstå det nu ikke.
De beder ikke om en offentlig erklæring.
De er bare forsigtige bureaukrater.
De har givet mig deres ord. De vil ikke offentliggøre noget.
Jeg har brug for dig, Tomas.
Jeg håber, jeg kan beholde dig.
Du er ikke forfatter, journalist, nationens redningsmand.
Du er en læge. En videnskabsmand.
Er denne artikel så forfærdelig vigtig for dig?
Den kunne ikke være mindre vigtig.
-Hej, Tomas. -Hej.
-Tomas. -Goddag, Jiri!
Det er rart at se dig tilbage. Hvordan har du det?
-Jeg har det fint. Og hvad med dig? -Tak. Fint.
Har du så tænkt dig at underskrive...
den der sag?
Hvilken sag?
Din... tilbagekaldelse.
Sig mig, Jiri, hvad ved du om min tilbagekaldelse?
-Har du læst den? -Nej.
Men du ved, hvordan det fungerer.
Men hvem fortalte dig, at jeg havde valgt at acceptere det?
Vi ses.
Der er jo nok mange af dem, der har underskrevet den slags breve.
De opbevares i arkiver.
De ved, at de kan offentliggøres når som helst...
så de forholder sig stille, forstår du?
De kan intet sige længere.
De accepterer alt.
Fejhed bliver langsomt til en leveregel.
Ja, jeg har på fornemmelsen, at alle meget gerne ville se mig underskrive.
Alle.
Alle undtagen mig.
Nå, hvad kan jeg gøre for Dem?
Der er intet, De kan gøre for mig, doktor.
Jeg repræsenterer Indenrigsministeriet.
Alle i ministeriet beklager at se Dem her.
De er en af vores bedste hjernespecialister.
Og bare mellem os to, måske burde jeg ikke sige det:
Det er ikke os alle, der er enige i de drastiske taktikker...
der fjerner vore topspecialister fra deres stillinger.
Man kan kun beklage alt det her.
-Må jeg? -Værsgo.
De havde en meget god stilling i Geneve, og De kom tilbage til vores land.
Vi sætter virkelig pris på, at De er kommet tilbage.
Men Deres plads er ved operationsbordet.
-Jeg kunne ikke være mere enig. -Alle er enige i det.
Så, sig mig, doktor...
mener De virkelig, at kommunisterne skulle rive deres egne øjne ud?
-De, som har helbredt så mange? -Det var ikke det, jeg mente.
Men sådan forstod alle det. Og det kan vi kun beklage.
Hvordan kan De...
Hvordan kan De lade folk tro, at De, en læge...
ønsker at fratage mennesker retten til at se?
Måske gav nogen Dem ideen til at skrive denne artikel?
Nej, ingen.
Folkene, der udgav den, kendte De dem?
Nej.
Talte De aldrig med dem?
-Én gang, de bad mig kigge ind. -Hvorfor?
For at diskutere artiklen.
-Hvem var det, De talte med? -En af redaktørerne.
Hvad hed han?
Det kan jeg ikke huske.
Jeg aner det ikke.
Hvordan så han ud?
Det kan jeg ikke huske.
Fortæl mig sandheden, doktor.
Han var høj...
med kort, lyst hår.
Lidt duknakket?
Måske.
Og hvordan reagerede han?
Hvad sagde han helt nøjagtigt?
Han bad mig foretage nogle ændringer.
De er måske blevet...
manipuleret, doktor.
Brugt, om De så ønskede det eller ej.
Deres artikel bidrog til det antikommunistiske hysteri.
Ingen forlanger, at en læge skal forstå sig på politik.
Naturligvis, kan vi ikke tillade...
at en politisk set mistænkelig mand...
opererer på hjerner.
Her har vi en anden erklæring.
Jeg vil råde Dem til at underskrive den.
"Denne midlertidige fejl...
"grundet dårlig indflydelse fra såkaldte intellektuelle...
"skaber på ingen måde tvivl om min trofasthed over for kommunistpartiet...
"eller min beundring for Sovjetunionen."
Det er selvfølgelig kun et forslag, doktor, et første udkast.
Hvis der er noget, De ønsker at ændre...
Det er jo trods alt Deres erklæring.
Bare et stykke papir til at opbevare i deres arkiver. Det betyder intet.
Bare i tilfælde af, at nogen bebrejder dem for at lade Dem arbejde her.
God aften, Deres Excellence.
Hvorfor kalder de ham for Excellence?
Han var ambassadør i Wien. Før.
Giv mig en cognac.
-Er du 18? -Ja.
Må jeg se dit ID-kort?
Fuld.
Giv mig en drink.
Okay.
Du har smukke ben.
Jeg holdt øje med dig ude på gaden.
Bliv her. Jeg vil kigge på dig.
Jeg elsker dig.
Frue.
De ved godt, at De ikke har ret til at servere for mindreårige.
Men det var sodavand.
Tror De, jeg ikke så, hvad De ellers hældte i hans sodavand?
Hvad taler De om?
Jeg har holdt øje med Dem i et stykke tid nu.
Kan du så ikke være taknemmelig over, at du ser på en smuk kvinde...
og holde mund?
Hold Dem ude af det her.
Hvad vedkommer det Dem?
Og hvad vedkommer det dig, min ven?
Tak.
Det behøver du ikke takke for.
Den mand kommer her hele tiden.
-Han er frygtelig ubehagelig. -Glem ham.
Lov mig, at du ikke vil tænke på ham mere.
Jeg lover det.
Jeg kan godt lide at høre dig love mig noget.
Nå, hvad laver en smuk pige som dig i denne forfærdelige del af Prag?
Hvad laver du her?
Hvad jeg laver her, jeg bor her. Jeg er ingeniør.
Jeg kiggede bare tilfældigt ind.
Jeg bor meget tæt på.
De er læge, er De ikke?
Jo.
-Må jeg tale med Dem et øjeblik? -Jeg skal ordne alle disse vinduer.
Tag Dem ikke af det. Kom.
Kom ind.
Tag Dem ikke af vinduet.
Jeg fortæller dem, at det hele er blevet gjort.
Et glas vin?
Tak. Det ville være meget dejligt.
Sæt Dem ned.
Jeg har hørt så meget om Dem.
Og så pludselig, da jeg så Dem, sagde jeg til mig selv:
"Hvilket sammentræf.
"Det er ham, der kan hjælpe mig."
Jeg betaler selvfølgelig for konsultationen.
Jeg har haft en smerte i min ryg...
i et par måneder...
og jeg ville gerne høre Deres mening om den.
Tag Deres tøj af.
Det hele?
Det hele.
Det er... Her.
Hvad er der i vejen?
Fortæl mig, hvad der er i vejen. Hvad er der i vejen?
-Du glemte at vaske dit hår. -Hvad taler du om, Tereza?
-Dit hår dufter af en... -Hvad?
Af en anden kvindes køn.
Jeg troede, du kom tilbage hertil på grund af mig.
Det gjorde jeg også, Tereza. Hvad er det, du siger?
Hvorfor bliver du så ved med at mødes med andre kvinder?
-Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. -Ja, jeg ved det godt.
Du har forklaret det for mig tusind gange.
Tusind gange.
Der er kærlighed, og der er sex...
og sex er underholdning, ligesom fodbold. Jeg ved det, det er let.
Jeg ville ønske, jeg kunne tro på dig.
Men hvordan kan man elske uden at være forelsket?
Det forstår jeg bare ikke.
Lad mig prøve det.
Nej.
Du ville afvise mig, hvis jeg prøvede.
Jeg ville ønske, jeg kunne være som dig.
Ufølsom.
Stærk...
Stærk.
-Goddag. -Jeg prøvede bare...
Kom ind.
Her er meget ydmygt. Jeg håber ikke, det gør noget.
Nej, slet ikke.
-Er alle disse bøger dine? -Ja.
-Hvad vil du have at drikke? -Hvad som helst.
-Vin? -Nej, ikke vin.
-Kaffe? -Okay, jeg går ud og laver noget.
-Skal jeg tage din jakke? -Ja.
-Sæt dig ned. -Tak.
Jeg er meget glad for, at du kom.
Jeg ville ikke komme.
Selvfølgelig ikke.
Her er nogen. Bag det forhæng.
-Nu er du fjollet. -Træk forhænget til side.
Jeg sagde, at du opfører dig fjollet.
Men kan du så ikke trække forhænget til side?
Se. Ingenting.
Og herovre.
Jeg kan mærke, at du har lyst.
Hvad kigger du på?
Men vær forsigtig.
Det var arrangeret meget fint.
En ung, provokerende drukkenbolt.
Og så den anden, ham, der angreb dig.
Og så den tredje, som vandt din tillid...
bare fordi, han holdt med dig.
Ingeniøren?
Den såkaldte ingeniør.
Hvorfor ser du bange ud? Du har intet at frygte.
Men jeg tog hen for at besøge ham...
i hans lejlighed...
sammen med min hund og en ven.
Han tilbød os noget kaffe.
Hvordan ved du, at det var hans lejlighed?
De har en masse lejligheder, de kan bruge.
Det var en temmelig billig lejlighed for en ingeniør.
Ved du, hvad de gør med udenlandske diplomater?
En smuk pige...
en lejlighed, et skjult kamera...
Og så afpresser de den stakkels mand.
Og han gør, hvad han får besked på at gøre.
Det er Wien i 1961.
Det er mig, lige bag Kennedy og Khrusjtjov.
Jeg står i baggrunden. Man kan næsten ikke se mig.
Men er du sikker på, han var fra politiet?
Jeg er ikke sikker på noget som helst.
Enhver kan være fra politiet.
Måske er din ingeniør virkelig en ingeniør.
Hvem ved?
De ved det.
Og nu har de det, som de ville have det.
Nu er du bange.
Tomas.
Jeg vil ikke være her. Jeg vil væk.
Jeg vil væk herfra.
Væk herfra?
Igen?
Vi tog af sted herfra én gang.
Vi var i Schweiz. Så forlod vi Schweiz.
Nu vil du tage af sted igen. Hvorfor?
-Jeg forstår ikke. -Prag er blevet så grim.
Nej.
Jeg ved, at der er en anden grund.
Jeg beder dig, fortæl mig det.
Jeg vil væk.
De har taget vores pas.
Der er ingen steder, vi kan tage hen.
Vi kan ikke tage nogen steder hen.
Måske kan vi.
Mefisto er stor nu. Se.
Se, Karenin. Mefisto er her.
Karenin foretrækker Mefisto frem for hunde.
Hun synes, at andre hunde er fjollede.
Ved I hvorfor, jeg elsker Mefisto?
Fordi han er meget intelligent, men på samme tid...
ved han ingenting.
Han ved trods alt ikke, at livet her nu er håbløst.
Der er intet tilbage her. Kirken er væk.
Der er ingen steder at drikke øl nu.
Det smager godt, meget godt.
Hvis I to nogen sinde skifter mening...
bliver det ikke nemt at tage af sted.
Vi tager aldrig af sted.
Kan jeg hjælpe dig?
Se på Karenin. Jeg kan ikke lide den måde, hun løber på.
Du har ret.
Karenin, kom her.
Lad os få kigget på hende.
Hvad er det?
Det er fra dyrlægen. Det er resultatet af undersøgelserne.
Hvad står der?
Kræft.
Se lige her. Se bare.
Det dufter så godt. Se.
-Kom så, Karenin. -Se, Tereza er også helt vild med det.
Se bare der.
Hun smiler.
Karenin, det er så dejligt at se dig spise igen.
Jeg var tvunget til at elske min mor.
Men ikke til at elske denne hund.
Ved du hvad, Tomas...
Måske...
Måske elsker jeg hende mere, end jeg elsker dig.
Ikke mere.
Jeg mener, på en bedre måde.
Jeg er ikke jaloux på hende.
Jeg vil ikke have, at hun skal være anderledes.
Jeg beder hende ikke om at give noget igen.
Jeg synes ikke, vi skulle vente.
Hvis vi gør det, må hun gennemgå frygtelige lidelser.
Du bør selv gøre det.
Se. Hun smiler.
Hun smiler.
Bare hold hende og tal til hende.
Du skal ikke være bange.
Du skal ikke være bange, Karenin.
Du vil ikke føle nogen smerte der. Der er smukt der.
Der er køer, du kan jagte.
Og Mefisto er der. Mefisto er der.
Du skal ikke være bange.
Tomas!
-Hvad er der sket? -Skulderen.
Læg dig nu ned. Læg dig ned.
Ikke sådan. Kom så! Vend dig om.
Okay, giv slip!
Hold den arm.
Du har vredet din skulder af led, og nu sætter jeg den på plads for dig.
Det kommer til at gøre ondt.
Er du klar?
Og igen.
En gang til. Kom så.
-Har du det bedre? -Ja.
Din kone er forbandet smuk i dag.
Din forbandede idiot. Tereza er altid køn.
Ja, det ved jeg godt, men specielt i dag.
At se dig i den smukke kjole...
giver mig lyst til at danse med dig.
Ja, lad os alle tage ud og danse!
Ja, fint, men hvor?
Jeg ved hvor. Vi kan tage over på Milos Kro.
Det er 40 kilometer væk.
-Jeg kører. -Jeg drikker.
Og vi tager dig og Mefisto, den dansende gris med.
Og alle kvinderne vil besvime...
når de ser de to svin komme ind sammen.
Lad os komme af sted!
Grise har ingen adgang her.
Kom nu!
Han har da slips på!
Nej. Alle, der kommer her, skal bestille en drink.
Kun en? Hørte du det?
Vin til alle, og øl til ham.
En stor en. Det skal være en pilsner.
Når Mefisto drikker vin, bliver han vanvittig.
Der er ingen piger til mig.
Bortset fra Tereza.
Tomas.
Nej, nej, jeg kan ikke drikke.
Jeg må ikke drikke. Jeg kører.
Kører.
Hør her.
Hvorfor overnatter I ikke her, du og Tereza?
I kan tage lastbilen i morgen.
Nydeligt.
Undskyld mig.
Hej, Sam.
Jeg har en særforsendelse til dig her, fra Europa.
Vi ses, Sabina.
Vi ses.
Hvad er det?
Dårlige nyheder?
Nogle venner er døde.
De var på vej tilbage fra en overnatning på et eller andet...
lille hotel. De var...
taget derhen for at danse, og de...
Det regnede...
og bremserne på deres lastbil virkede ikke.
De blev dræbt øjeblikkeligt.
Jeg var...
jeg var deres nærmeste ven.
Det er jeg ked af at høre. En forbandet skam.
Kom og spis aftensmad hos os i aften, hvis du synes, du har lyst.
Tomas.
Hvad tænker du på?
Jeg tænker på, hvor lykkelig jeg er.